Vi är redo. Det här har vi väntat länge på.
- Det blir spännande. - Du kommer att häpna.
Det vi ska få bevittna idag-
- är hur krutet kan hjälpa oss att kontrollera sprängningen.
Gruvarbetarna placerar ut en liten sprängladdning-
- och krutet får göra jobbet utan att folk riskerar att dö.
Sitt av, mylord. Det blir en rejäl smäll och er häst är spänd.
Det blir han inte ensam om, om jag tvingas drälla här länge till.
Bra gjort, min vän.
Utmärkt, Gisborne! Ge mig tio, nej, tjugo stora tunnor!
Jag har vissa villkor.
Jag har rätt att sälja min uppfinning till andra gruvor.
Jag får bonus på mitt arbete.
Och slutligen: Krutet får aldrig användas som ett vapen.
Vi kan komma väl överens. Lita på mig.
- Nej. - Lambert...
- Tänk på vad du gör. - Jag litar inte på er.
- Släpp mig, annars får ni problem. - Jag älskar problem.
Ta fast honom! Levande!
Lambert!
- Stanna, vi hjälper er. - Låt mig vara!
Stå stilla! Det är ingen idé att bråka.
Det var dumt att fly. Du kan inte bryta vårt avtal.
Det blir inget avtal. Du ljög för mig.
Du tvingade mig. Visitera honom.
Du lovade att inte använda det som vapen. Snälla!
Var finns liggaren med formeln? Den tillhör mig med. Du fick betalt.
Krut är ingen leksak, Guy. Det kan vara livsfarligt.
- Var finns det? - Ni hittar det aldrig.
Din vän njuter av sitt övertag. Listigt. Gratulerar!
Ni blev just mycket inflytelserik-
- så när vi skadar er kommer vi att göra det med omsorg.
- Det är ute med honom. - Oss också - om han hittar liggaren.
Man kan blåsa ut en hel by. "Kan ni inte betala skatten? Pang!"
- Det var inte kul. Jag stod på näsan. - Det var grekisk eld.
I Heliga landet ryktades det om båtar som sjönk spårlöst.
Våra alkemister har jobbat länge med det, men det kallas ändå grekiskt.
Det är hemskt. Varken mod, styrka eller vett krävs för att bruka det.
Nån måste bli gripen och hamna i fängelsehålan.
- Ursäkta, men sånt brukar vi undvika. - Det är snabbaste vägen in.
- Anmäler du dig som frivillig? - Nej.
Vad är det?
Jag menar faktiskt allvar!
Prins Johan har i kung Rikards frånvaro skapat ett skräckvälde.
Hans följe består av skurkar. Skatterna är för höga.
Folket svälter.
Vad ska man behöva göra för att bli gripen?
Grip mig!
Tackar!
Hallå?
Jag är vän till Robin Hood och det här är en räddningsaktion.
Ta den här lille fjanten till Stora salen.
Hjälp mig att hjälpa dig. Sheriffen tappar tålamodet.
Lambert borde skrika såhär dags, men jag hör inget.
- Jag vill tala förnuft med honom. - Jaså? Funkar det, då? Förnuft?
Är du lite blödig eftersom han är vän till dig?
- Jag tar hand om honom. - Jag klarar av honom.
Nej, du är bortkopplad. Vad gör den här varelsen här?
- Han är Robin Hoods närmste man. - Bravo!
- Han kan berätta allt om de laglösa. - Som vad då?
Att Robin Hood är emot oss? Att han flyttar runt? Vi vet allt!
- Häng honom, då. Statuera exempel. - Strålande! Ledtråd: Nej.
Om jag hänger honom blir han martyr och plötsligt älskar alla Robin Hood.
- Vad föreslår ni att vi gör, då? - Han ska bli rena praktexemplet.
Nån som har lust att slå vad?
Vem tror att han tar sig ut på egen hand?
- Tro mig, Allan. Much klarar det. - Pratar vi om samme Much?
Jag tänker inte förgifta mig själv. Ni får döda mig först.
Förgifta er själv?
Det här är burgundiskt vin-
- och det här är det bästa hjortkött som finns att få.
En festmåltid!
Men det kanske smakar gift på en bondes tunga.
Ditt svärd, Gisborne. Vi ska utveckla det här med att nå folkets hjärtan.
Hejda honom. Få honom att knäböja.
I kraft av mitt ämbete, blablabla...
...dubbar jag er till earl av Bonchurch.
Det blev ni väl lovad när ni kom hem? Stå upp.
Lord Much. Nå, känner ni er hedrad?
- Gjorde ni mig till earl? - Inte helt och hållet.
Men jag ska prata med prins Johan. Han offentliggör det.
Ni får åtnjuta alla lordens privilegier och bo på Bonchurch.
Jag väntar mig att ni infinner er i adelsrådet imorgon.
Ni är intelligent. Vad hade ni gjort om ni vore jag?
Jag har fått lite krut. Nu vill jag ha mer.
- Men ni ger mig inget, för... - Det får inte användas som vapen.
Men om jag ber er snällt kan ni väl ge mig formeln? Snälla?
Nå, då är det slut på silkesvantarna. Ha så roligt.
- Visa honom tortyrredskapen. - Guy!
Ta det inte personligt, Gisborne. Tänk på hur det påverkar byborna.
"Vi blir adlade om vi arbetar hårt."
"Om vi sköter oss kanske vi också blir belönade."
Det som intresserar oss är pengar och makt.
Ge honom pengar och makt, för han tänker som vi.
Och förresten: Jag har någon som ska hålla honom på rätt spår.
- Lojal och pålitlig... - Ursäkta mig, mylord.
- Guy! Du är upprörd. - Jag kan inte prata om det.
Jag trodde inte att min blivande make skulle stänga mig ute.
Förlåt, Marion. Jag är inte mig själv.
- Har sheriffen förargat dig? - Jag är van att bli underminerad.
Gäller det Lambert och formeln? Krutet kostar dig en kär vän.
Den grekiska elden var mitt projekt och sheriffen tog det ifrån mig.
Om vi redde upp det själva skulle han knappast protestera mot metoden.
- Resultatet är viktigast för honom. - Vad föreslår du?
Visa Lambert att du är hans vän. Ta honom till en trygg plats.
- Du säger ju att lojalitet lönar sig. - Han litar inte på mig längre.
Det kanske han gör, om du bevisar att du kan skydda honom.
För honom till Kirklees. Imorgon möts adelsrådet och sheriffen är upptagen.
Vinn Lamberts tillit igen. Ni är gamla vänner.
Då, så...
Spetälska, Gisborne... Spetälska.
Han borde vara här nu. John, gå till Will vid avloppsluckan.
Djaq, ställ några hästar vid östra porten...
Vadslagningen är avblåst.
- Vad är det som händer? - Vi följer efter.
- Varför flyr inte Much? - Han kanske inte kan.
Sheriffen vill åt oss, men Much är i säkerhet så länge ingen ser oss.
- Lambert kanske redan har gett upp. - Jag vet.
- Jag måste in i slottet. - Jag har en toppenidé.
Mylord... Välkommen. Alla Bonchurchs tillgångar är era.
Jag vill inte bråka, Lambert. Jag vill hjälpa dig.
- Få ut mig härifrån. De knäcker mig. - Har du tänkt om?
Nej. Jag vill hjälpa, inte skada.
Vi kan hjälpa människor. Förstår du inte det?
Det vore perfekt för korstågen. Det kan hjälpa till att rädda liv.
Du är så naiv. Jag kommer att dö - bara för att jag vägrar att ljuga.
- Så låt det ske. - Jag kan rädda dig...
...om du ger mig liggaren.
Du är en spion och det här är nån slags fälla.
Jag är bara Eve - er tjänare. Jag ska försöka få er att trivas.
Det här är en härlig, varm plats - särskilt om nätterna.
Jaha... Vi får se.
Jag menar, visst är det trevligt...
...för att vara en fälla.
- Var det något mer, mylord? - Ja.
Hur fungerar adelsrådet numera?
En kött-tunna... Bra idé, Allan.
Minns ni mig? Jag ska hjälpa er härifrån.
Nej. De har brutit båda mina ben.
Det är bara en liten detalj.
- Vi måste få ut er. - Det går inte.
Vi måste. Ni är den ende som kan tillverka grekisk eld.
Det är det ironiska... Jag har provat så många olika kombinationer.
- Jag måste skriva allt i liggaren. - Var finns den?
- Ska jag berätta för en laglös? - Tänk om sheriffen får tag i den.
- Hur mycket gjorde ni åt honom? - Han tog alla tre tunnorna.
- Finns de här på slottet? - Det vet jag inte.
- Sheriffen tänker tortera er igen. - Ja.
Då knäcks ni. Alla knäcks. Då får han liggaren och krutet.
Om jag gömmer dem kan ni ärligt säga till sheriffen att ni inget vet.
Sen kommer vi och räddar er.
Vad hindrar er från att använda pulvret själv?
Ingenting, utom att jag är Robin Hood och att jag ger er mitt ord.
När du vaknar, hälsa då sheriffen att bara Hood vet var liggaren finns.
- Jag sover ju inte. - Nu gör du det.
Lady Marion.
Jag vill hälsa på den nye earlen av Bonchurch.
- Lady Marion. - Lord Much.
Kommer ni snart till Knighton med vår gemensamme vän?
Det är nog inte möjligt. Robin har inte kommit än.
Då kommer jag tillbaka när det passar bättre.
Det här är till honom.
Det kan nog passa mig bra att sitta i adelsrådet.
Jag lägger fram era kläder.
Det finns något som nog kan fullända er första afton hemma.
Följ med upp.
Liggaren finns i den fjärde vattentunnan.
Vakter!
- Ursäkta, men den är genomblöt. - Få se.
Nej, det är fortfarande läsligt. Vi har formeln för grekisk eld!
Vi vaktar Lamberts liggare åt honom.
Vakterna kommer tillbaka. Kom!
- Koppla av, för all del. - Jag försöker utföra mitt uppdrag.
- Jaså? Jag såg den där flickan. - Eve.
- Hon arbetar åt sheriffen. - Säkerligen.
- Vad hände? - Jag är earl av Bonchurch nu.
Det här är från Marion.
Jag tänkte att jag kunde göra nytta.
- Adelsrådet kommer åt fångarna. - Behövs inte. Vi kommer in ändå.
Men vi behöver kruttunnorna-
- och sheriffen gjorde ett misstag som adlade dig.
För nu har vi en adelsman på insidan.
Ta det lugnt. Jag fick lappen. Gisborne ska hjälpa oss, alltså?
- Hur fick du honom till det? - Jag spelade på hans samvete.
Om han hade ett samvete skulle jag tro dig. Fortsätt.
- Vad lovade du honom? - Sluta. Lambert är hans vän.
Sheriffen underminerar Gisborne och jag drog nytta av det.
Hur ska vi annars få ut Lambert?
Det här är en perfekt chans. Guy tycker...
"Guy tycker..."! Nå, hur lyder hans plan?
Guy avstår från adelsrådets möte imorgon.
Medan sheriffen sitter på mötet för han Lambert till Kirklees.
Om ni väntar vid norra vägen kan ni ta Lambert där.
- Och ni måste bränna upp liggaren! - Jag har den redan.
Men jag bränner den inte. Jag förvarar den åt Lambert.
Tänk om sheriffen får tag i den? Vad händer då? Det är för farligt.
- Ska vi bestämma över vetenskapen? - Vi ska skydda andra.
Gud hjälpe dig om du behåller den för ärans skull.
Hur är det fatt? Gör Marion dig nedslagen?
Jag är trött, mylord.
Du grunnar väl över vem du ska vara lojal med. Det kan jag berätta.
Din vän Lambert ringaktar din lojalitet.
Han berättade för Robin Hood var liggaren fanns gömd.
Den information han undanhöll dig gavs åt din fiende istället.
Hur kan han vara så hjärtlös-
- när du gör allt för att skydda honom?
Fatta mod! Se det i ett större perspektiv.
Krutet ger enorma möjligheter. Vi blir ofattbart mäktiga.
Dessa olyckliga omständigheter förändrar inte min bild av dig.
Tillit - när alla andra sviker måste vi lita på varandra.
Vi utgör ett bra lag, min vän. Ett bra lag.
Låt oss bygga på det.
Då, så. Jag går och besöker vår gemensamme vän.
Ska jag lära honom en läxa beträffande lojalitet?
Ja... antingen leker man fint eller också får man betala.
Robin Hood vet var liggaren finns. Varför berättade ni för honom?
- För att inte kunna berätta för er. - Aha! För att skydda er själv!
Ibland tror jag att han inte alls förstår mig.
- Vad gör du här? - Jag tvingades avbryta vårt projekt.
Förlåt mig. Lojalitet... Man kan vara lojal med flera.
Lambert är död.
Lorder, ladies och adelsmän.
Det senaste tillskottet till er krets av isterbukar:
Lord Much, earl av Bonchurch.
Det sägs att en romersk kejsare utnämnde sin häst till senator.
Där satt senatorerna och log medan nykomlingen sket över deras fötter.
Så tänker väl inte ni göra, lord Much?
Då, så. Ska vi sätta igång?
Långtråkigt, långtråkigt...
Åhå! Den nya skatten på plogar träder visst i kraft nästa månad.
Jag föreslår att vi tredubblar den. Barnsdale?
Nej, förresten! Låt oss rådfråga vår nye medlem. Vad anser ni?
- Plogskatten, mylord... - Sätt fart, då!
Vad tycker ni? Ja eller nej?
- Till en skattehöjning säger jag nej. - Jag visste det!
Nej! Han gnäggar som en häst!
- Jag måste säga... Jag säger... - Vad måste ni säga?
Låt detta påminna er om vad nej betyder.
Det betyder osämja. "Nej" är en häst som måste ridas hårt och piskas.
Loughborough? Merton?
Lady Marion?
Hur mår er far? Är han fortfarande krasslig?
Påminn honom om min inställning till nejande.
Han är död.
Jag är så hemskt ledsen.
- Jag bränner den. - Hejda honom!
Det här är inte vetenskap. Det är mord.
Det är utveckling. Andra forskare kan göra bra saker med grekisk eld.
Man kan spränga hela slottet!
Lambert är död. Han dog i tron att jag skyddade hans verk.
Låt mig studera liggaren då och tillverka krut.
- Det gör oss oövervinneliga! - Det här gäller inte bara dig.
Vi måste förstöra sheriffens krut.
Han får inte använda det. Dags att ta hjälp av vår adelsman.
Jag kunde inte hejda plogskatten, men ikväll ska ingen gå hungrig.
- Tack så mycket. - Det var så lite.
Tack.
- Det är min mor. Hon tackar. - Hon får äta här när hon vill.
Jag har aldrig sett henne så glad. Alla är glada här.
Det är er förtjänst, mylord.
Kalla mig inte mylord. Vi är vänner nu.
Så länge jag har mat, ska alla andra ha det också.
Lady Marion.
- Kan vi tala i enrum, lord Much? - Naturligtvis.
Säg till flickan att liggaren finns i den tredje kruttunnan.
- Det är lögn. Robin har den ju. - Vad är problemet?
- Jag kan inte ljuga för Eve. - Varför inte?
Du är förstås svag för henne. Hon får betalt för att vara trevlig.
Om hon ljuger för sheriffen blir hon straffad.
Om hon arbetar åt honom förtjänar hon det.
En bra man har redan dött.
Gör som Robin säger och säg det till flickan.
Stjärnorna vet mer än vi
Ty de kan se vårt innersta
Och vår förbjudna kärlek
- Vilken sorglig sång. - Förlåt, mylord.
Varför är den så sorglig?
Far sjöng den för mig. Han dog förra året.
Du tycker inte om att tala om det förgångna.
- Hur ska jag vara i ert sällskap? - Du kan ta ett bad.
Nej! Ta på en badsärk och tappa upp ett bad åt dig själv.
Ty de kan se vårt innersta
Och vår förbjudna kärlek
- Er sångröst är fruktansvärd. - Många har sagt så.
De flesta var dårar. Men nu sa du det också.
- Så det stämmer nog. - Den är förskräcklig.
Smicker. Igen...
Nu har jag gjort er upprörd.
När jag var i Heliga landet gick jag och längtade efter något.
Jag trodde att det var hunger.
Största delen av tiden var det faktiskt hunger.
Men då och då kunde jag känna-
- att det inte satt i magen, utan i hjärtat.
Er sång är visst också sorglig. Måste den verkligen vara det?
Ni kan stanna här. Ni kan stanna här med... mig.
Jag hör hemma hos Robin.
Om jag var han hade jag aldrig lämnat er sida.
Jag har träffat honom. Han besökte mig här.
Det är något jag borde berätta.
Robin...
Men det här är hemligt.
- Robin har hittat... - Ja?
Det var ingenting.
- Tack. - För vad då?
För att ni inte sa det lady Marion bad er att säga.
Jag visste att hon hade fel beträffande dig.
Å, Much...
Hon hade rätt. Det är klart att jag arbetar åt sheriffen.
Men berätta vad du vill att jag ska säga till honom.
- Marion. - Sir Guy...
Förlåt mig.
- Var är ringen? - Jag kan inte bära den.
Vi har missförstått varandra. Jag trodde att ni stod vid ert ord.
Ni trodde kanske inte att ert svek skulle uppröra mig?
- Det var inte min avsikt. - Det struntar jag i.
Jag trodde att ni var bättre än så. Nu står jag här med besvikelsen.
Jag var tvungen att välja. Jag står mellan dig och sheriffen.
Du får inte bli skadad. Jag måste skydda dig.
Tar du på dig ringen igen?
Naturligtvis. Men vi ska aldrig mer göra något sådant här.
Allt är som det var förut.
Mylord...
Den ljuvligt grymma och svekfulla Eve.
Har du några nyheter åt mig? Slå dig ner.
Gör mig lycklig.
- Betyder grekisk eld nåt för er? - Ja.
Det finns en liggare.
Å, vilken lycka. Vilken lycka...!
Den ligger gömd i en av tunnorna. Vad är grekisk eld för något?
Det behöver du inte bry ditt söta huvud med, söta Eve.
Som alltid...
...är du... en tillgång.
I form av kruttunnor...
Gisborne!
Gisborne leder Robin till krutet, men sheriffen förstår nog snart.
- Ångrar du vad du har gjort? - Nej.
- Ta allt av värde. - Nej, det tillhör ju dig!
Vi tar från de rika, alltså mig, och ger åt de fattiga, alltså dig.
Du är en god man.
Du är den modigaste, underbaraste flicka jag nånsin har mött.
- Är det sant? - Det är sant.
Får jag träffa dig igen?
När rättvisan får råda igen ska jag leta reda på dig.
Kanske innan dess, förresten...
Robin tackar dig av hela sitt hjärta.
Jag gjorde det inte för hans skull, utan för din.
En grotta. Tack vare vår käre earl ledde Gisborne oss raka vägen dit.
- Vad gör vi nu? - Vi väntar.
Här finns ingenting. Ur vägen!
Nu sätter vi fart.
Det här ensamt kan utplåna hela berg. Det är ofattbart.
Hood hann först. Liggaren är borta.
- Gömde du inte tunnorna? - Jo, det gjorde jag.
- Vem berättade du mer för? - Ingen.
Hur kunde han då hinna före?
- Följde nån efter dig, Gisborne? - Nej.
Din idiot! Vi har blivit lurade!
Skicka varenda man till grottan.
Hämta hit Eve och sadla min häst.
Nu kör vi.
Gisborne!
Vad väntar ni på? Ta fast honom.
Ni har fem sekunder kvar att leva. Det här är för er, Lambert.
Fyra, tre, två, ett!
Livet är grymt, Gisborne.
Röj upp i den här röran.
Om jag bränner upp den är ju du oskyldig.
Tekniskt sett håller du ditt ord då.
Det handlar inte om vad en enda man önskar.
- Bra att du är tillbaka, Much. - "Bra att ni är tillbaka, lord Much."
- Så irriterande. - "Så irriterande, mylord."
Det är hemskt irriterande, men jag gillar det faktiskt.
Eftersom du gillar att spela överlägsen: För lord Much!
För lord Much!
Var hälsad, lord Much! Nu bränner vi upp honom.